GULDPALMERNE CANNES 1996
Jeg ordner det fantastiske slæb.
Sådan...
Sådan, det er alle tiders.
Som sagt behøver du ikke...
...men du kan give mig et stort smil. Ja, det er... fint.
Sådan... Lidt tættere på.
Bare rolig. Det går fint.
Der er bare en lille... Sådan.
Og så har du en øjenvippe på næsen.
Den hører til øjet, ikke næsen.
Du har et dejligt smil.
Sådan... Hold det skønne smil.
Det bliver godt. Så er det færdigt. Det var godt, Sarah.
Det var den lette del.
- De larmer utrolig meget, ikke? - Her kan de i al fald lege.
- Hvad er det? - Er det en dragt?
- Det kan kombineres. - Skal det passe sammen?
- Synes du det, så gør det. - Det er pænt.
-21 i august. - Ja.
- Jeg var bange, når hun legede ude. - Men hun overlevede.
- Efter omstændighederne... - Hun er tilbage på gaden.
- Hvad? - Det er hun jo.
- Jeg savner hende helt vildt. - Det ved jeg godt.
- Hvornår så vi hende sidst? - For to et halvt år siden.
Vi kan invitere hende.
Til fødselsdagen. Der er kun nogle måneder til.
Hvad er der?
"Roxanne, hvad skal du på din 21-års fødselsdag?"
"Jeg skal hjem til min moster og onkel til fest."
- Det var bare et forslag. - Hun skal nok noget andet.
Så må vi invitere Cynthia. Ellers bliver der ingen fest.
Hun vil sikkert gerne se huset.
- Hun kan ikke gøre for det. - Kan hun ikke?
Det er på tide at vise det frem.
- Du har gjort det virkelig godt. - Det synes jeg også.
- Jeg er nødt til at se hende. - I taler jo i telefon.
- Det er ikke det samme. - Hun er jo din søster...
Jeg er stolt af det billede.
Det virker, som om det var sidste gang, hun smilede.
- Hvad er der sket med dig? - Beklager du dig?
- Nej. - Så ti stille.
Jeg sad alene i flere år. Du var aldrig hjemme.
Og nu går du ikke ud. Du sidder bare der og hænger.
Hvad er der at smile ad?
Jeg troede, at han ville ringe i weekenden.
Jeg har ikke hørt fra ham i evigheder. Vi har alle så travlt.
Han har alle bryllupperne. Det er jo sommer.
- Ring selv, det er din bror! - Det vil jeg da ikke betale for.
Han ved, hvor jeg er, hvis han vil noget.
Vi burde have været inviteret, hvis det ikke var for hende.
Den overlegne sæk.
Hvad skal han med seks soveværelser?
- Hvad laver dine venner i aften? - Hvor skulle jeg vide det fra?
Du burde finde dig en fyr.
Jeg har det fint her, som det er, tak.
Da jeg var i din alder, kunne jeg have fået hvem som helst.
- Men min stakkels mor gik bort. - Nu begynder hun igen...
Jeg blev her og tog mig af Maurice og din morfar.
Og så fik jeg dig. Det ledte til mit fordærv.
- Jeg har ikke bedt om at blive født. - Og jeg bad ikke om at få dig.
Det burde du have tænkt på, før du smed trusserne!
- Med eller uden? - Uden.
- Uden? - Ja.
- Denne gang... Med eller uden? - Denne gang med.
Med. Så sætter vi den fast.
- Du er god til at løbe? - Ja, orienteringsløb.
- Har du vundet noget? - Ikke endnu. Jeg er lige begyndt.
Kig op igen. Det bliver lidt sløret, men sig, hvad du ser.
H- L- A- C- T... Så kan jeg ikke læse mere.
Godt, det er fint. Alle tiders. Så tager vi næste øje.
Går du nu? Hvad skal du i weekenden?
- Jeg skal gennemgå mors ting. - Jeg håber, det går godt.
- Det skal jo gøres. - Ja. Vi ses på mandag.
Hav en god weekend!
- God fornøjelse til dåben. - Jeg skal prøve. Hej!
Den er ti minutter over. Vi skal hente Shelattica.
- Vi må finde ud af det nu. - Du bor i det store hus.
- Vi har to børn. Forstår du det? - Vi vil måske have flere.
Du kan ikke bo her alene. Det er ikke retfærdigt.
Vi kan sælge huset og dele pengene.
Vi kan dele huset i to lejligheder.
Det kan ikke deles.
MAURICE PURLEY FOTOGRAF
Må jeg rette på dit slips? Det sidder lidt skævt.
Sådan... Skal jeg tage avisen?
I er fantastiske. Hold hænderne sammen. Så kører vi.
Sådan, ja. Og...
- Skal vi sige "cheese", Maurice? - I må sige lige, hvad I vil.
Giv mig et lille... Sådan, ja.
Ja, alle tiders. Smukt...
Har det taget dig 15 år?. Fik du en pris?
Ikke engang et stetoskop?
Det bliver alle tiders. Sådan, ja!
Giv mig en hånd. Kig ned... Fint!
- Kan loppehalsbåndet ses? - Det skal du ikke tænke på.
Flyt dig lidt. Så kører vi... Du glemte vist kammen...
- Vidunderligt! - Blev han fin?
Ja, og det gjorde du også. Mange tak, Jean.
Det er til min faster. Hun er i Indien.
- Det er på tide at blive gift. - Okay, du skal finde en brud?
- Ingen blitz... - Skønt!
Jeg troede aldrig, jeg fik nogen. Fertilitetsbehandling...et mirakel.
Lad være med at gøre det med næsen.
Hej, Dominic! Se den søde kat.
Lad ham klø sig.
Sådan...sådan... Ja, skønt!
Hvor tåbeligt...
Alle tiders. Sådan, ja. Mange tak.
Hvad laver du? Hørte du mig ikke?
- Nej, faktisk ikke. Hej... - Hvad? Flyt dig dog!
- Vil du have noget at drikke? - Hvis jeg vil, tager jeg det selv!
Siden hvornår er støvsugning blevet en tilskuersport?
Må jeg også få et glas? Jeg har skiftet mening.
Ikke et vinglas. Giv mig et mælkeglas. Tak!
- Hvordan går det? - Hvad mener du?
- Har du haft en god dag? - Strålende.
- Er du ved at dø af sult som altid? - Lidt sulten er jeg altid.
- Skal vi lave et eller andet? - Hvad?
Det ved du godt, jeg ikke vil.
Men gå bare i gang. Der er køleskabet, fryseren, komfuret...
Kogebøger... Gå bare i gang!
Men svin ikke det hele til.
Hvis du ikke vil købe noget færdigmad?
Smil bare... Vi lever i et frit land.
I behøver ikke, men I må gerne give mig et stort, bredt smil.
Kom så... Det er meget fint.
I behøver ikke, men I må gerne smile. Sådan, ja. Tak!
- Smilede du, mor?. - Nej.
Det er fint. Kig på hinanden.
Det bliver sikkert godt.
Kig op. I må... Alle tiders! - Du småsov.
- Sørg for, at den får bøvset. - Vi burde give den kolikdråber.
Det hældte vi i Roxanne.
- Hun fes som en elefant. - Det ligger til familien.
- Er temperaturen tilfredsstillende? - Den er sikkert god. Tak.
- Har det været slemt? - Det lettede ved frokosttid.
Jeg fik et par kiks ned.
- Det er uforudsigeligt, ikke? - Overhovedet ikke.
- Du trak det korteste strå. - Det ved jeg godt.
Jeg ville ønske, at det var uforudsigeligt.
- Hvad skal du have til middag? - Ved du, hvad jeg har lyst til?
En bøf.
Du får ikke nogen bøf her i huset.
Du falder om af hjerteslag. Der er Kylling Kiev i fryseren.
Det er koldt, ikke?
- Nå, men jeg er også på slankekur. - Du er ulækker.
Meget fint. Ringen kan tydeligt ses.
Hold hagen lidt oppe, sir. Det er alle tiders.
- Vent... Tag brillerne af. - Det vil jeg ikke.
- Tag dem af. - Det spiller ingen rolle.
Han ser bedre ud uden.
Godt. Og...
Tag korset frem. Tag det frem.
- Det ser grimt ud. - Det er, fordi det ikke er guld.
Sådan, ja...
Godt... Fint.
Vil I se glade eller triste ud? Sådan, ja...skønt!
Hej, jeg hedder Hortense Cumberbatch. Jeg har fået dit brev.
Selvfølgelig, på tirsdag.
Hortense! Jennie Ford. Godt at se dig.
Er alt i orden? Godt.
Undskyld den trange plads. Værsgo at sidde.
Før vi fortsætter, skal jeg se din legitimation. Pas, kørekort...
Man vænner sig til bureaukratiet. En karamel? Er du sikker?
Værsgo.
Må jeg se...
- Det ser godt ud. Har du frokost? - Ja, en lang pause.
- Har du spist frokost? - Ikke endnu.
- Hvad arbejder du med? - Jeg er optometrist.
Det er sådan noget, man udskyder i en uendelighed.
Når jeg skal løse krydsord, sidder jeg sådan her...
Jeg må få dig til at undersøge mig. Hvor bor du?
- Kilburn. - I lejlighed?
Ja. Jeg bor alene.
Det gjorde jeg også i seks år, før jeg blev gift.
Det er fint nok, ikke?
Nå, Hortense. Lad os tale lidt om dig.
Du har tænkt dig godt om og har truffet en beslutning.
Men jeg spørger...hvorfor lige nu?
Jeg føler, at det er rigtigt lige nu.
- Godt... Overvejer du at gifte dig? - Nej.
- Har du børn? Vil du have nogen? - Nej.
Fint...Har du talt med dine forældre om det?
- Hvad siger de? - Faktisk er de begge døde.
- Min mor døde for to måneder siden. - Det gør mig ondt.
- Kom det pludseligt? - Ja.
- Var det det, der satte det i gang? - Det ved jeg ikke.
Det er muligt.
Jeg prøver ikke at erstatte hende. Hun er uerstattelig. Det er de begge.
- Havde du en lykkelig opvækst? - Ja, i høj grad.
Havde du mulighed for at tale om, at du var...
Nej, det var aldrig et problem.
- Har du lige fået det at vide? - De fortalte det, da jeg var lille.
- Kan du huske, hvordan det var? - Det er ikke lige noget, man glemmer.
Selvfølgelig ikke.
Og hvordan føltes det?
Vi fortsatte som normalt og lod som ingenting, ikke?
Jo...
I skulle måske have talt om det?
Mine forældre elskede mig. Det var det eneste, der betød noget.
Ja...
Hvilke forventninger har du så nu?
- Jeg vil egentlig bare vide det. - Ja, selvfølgelig.
Lad mig fortælle dig noget, Hortense.
Et sted derude er din biologiske mor.
Formodentlig er hun gift. Måske er hun ikke.
Hun har måske børn, er død eller bor i Australien. Vi ved det ikke.
Hvad vi ved er, at da hun bortadopterede dig -
- troede hun, at hun aldrig ville få dig at se igen.
Men siden da er loven blevet ændret -
- og nu er i din gode ret til at opsøge din biologiske mor.
Men hun vil måske ikke møde dig.
Derfor skal du ikke forvente for meget.
Nej.
- Læs det her. - Hvad er det?
Det handler om dig.
Ved du hvad...?
Jeg lader dig være alene et øjeblik. Vil du have noget?
Nej. Tak...
Hvordan har du det? Er alt i orden?
Tak.
Cynthia Rose Purley. Er det hende?
Cynthia Rose... Det er et smukt navn.
Det er hendes underskrift.
Føles det lidt mærkeligt?
Elizabeth... Det er mit mellemnavn. De beholdt det.
Det var dit første navn... Elizabeth Purley.
- Må jeg få kopier af det? - Nej, du må beholde originalen.
Dem har du ret til. Jeg tager kopier.
Jeg lægger dem i den her til dig.
Nå...
Det, vi skal gøre nu...
Du tænker over det et stykke tid.
Når tiden er moden og ikke før... Du bestemmer selv hvornår...
...kommer du herhen, hvis du vil, og så sætter vi det i gang.
Det kan blive en lang proces...
...og det er en traumatisk rejse, du begynder på.
Det kan være nødvendigt for dig at tage hensyn til andres følelser.
Jeg venter på at høre fra dig.
Du kan selv spore din biologiske mor, hvis du vil -
- men vi ved, hvordan man gør i disse sager.
Derfor skal du lade os hjælpe dig.
- Hej! Jeg har fundet en fejl. - Jeg har ikke tid...
Der står, at hun er hvid. "Moder: Hvid."
Det er da en mulighed, at din mor var hvid.
- Jeg skal virkelig skynde mig. - Kan det være en fejl?
Det tvivler jeg meget på. Ring til mig i morgen. Jeg er ked af det.
- Se... Ben som teenager. - Er det nødvendigt?
Du ville gerne have de ben. Jeg er kendt for mine ben.
- Noget at vise frem. Skal du ud? - Selvfølgelig skal jeg ikke det.
- Hvem er det? - Det ved jeg da ikke.
Hvis det er hende der... så inviter hende indenfor.
- Hvad laver du her?. - Jeg vil bare se dig.
Du kan ikke komme ind. Mor er her.
Jeg går ud.
Hej!
- Er alt i orden, skat? - Gå ind med dig!
Her ligner alt sig selv. Har din mor ikke taget sig af dig?
- Hun kom i søndags efter kirke. - Du roder hurtigt.
- Hun lader mig mere i fred nu. - Ja, i din alder.
Hun burde tale med min mor. Men hun savner dig sikkert.
Jeg klarer mig sgu udmærket uden hende.
Ja, vi to har det bedre uden dem.
Du... Jeg er ked af... Du ved.
Det burde du også være.
- Nu skal du ikke tro noget, Paul - Nej, nej...
Det gør du, dit fjols.
- Jeg har savnet dig. - Hvor meget?
- Rigtig meget. - Kun rigtig meget?
- Nej. Jo... - Jeg har måske også savnet dig.
- Jeg har været ude af mig selv. - Det samme her.
Bare så du ved det, så sover jeg her ikke hver gang, jeg kommer.
Jeg var ikke sur. Jeg sagde bare, hvad jeg syntes.
Skal vi så kysse?
FOLKEREGISTERET
FØDTE 1964-1973 FØDTE 1974-1983
Hej! Skal det være pr. efterkrav?
- Pr. efterkrav, tak. - Det bliver seks pund.
- Jeg så hende. - Gjorde du?
Klokken otte om morgenen var hun ude at handle.
Hun spurgte: "Har du en fyr nu, Dionne?"
Alle, der var til begravelsen, siger, at de har set hende.
Jeg så din mor to dage, inden hun døde.
Hun tog min hånd og så på mig, som om hun vidste det.
Hvis hun vidste det, hvorfor sagde hun så ingenting?
Det er i al fald blevet bedre.
- Det er dejligt vejr. - Ja.
Der er ikke plads til det hele. Det er for tæt på hjertet.
Sorg er ikke noget rationelt.
Man græder måske for sin egen skyld.
- Har du været meget ude? - Nej, det kan jeg ikke.
Nogle dage er jeg så sårbar. Alting går lige ind.
- Andre dage føler jeg ingenting. - Gå i byen med mig.
- Jeg har ting, jeg skal have ordnet. - Hvad?
Livet.
- Er der noget, jeg kan gøre? - Nej, tak.
Jeg klarer mig.
- Har du hørt fra Bernard? - Nej... jo!
Han sendte et kondolencekort. Det var pænt af ham.
- Jeg har gjort noget frygteligt. - Det kan jeg ikke klare.
Rens mig fra synden. Jeg gjorde det.
Gjorde det... Med en helt fremmed fyr.
- Hvem? - Det ved jeg ikke.
- Hvordan så han ud? - Han arbejder med reklame.
- Brugte I kondom? - Ja.
- Brugte I to? - Ja.
- Det ene oven på det andet? - Først et og senere et til.
- Synes du, jeg er håbløs? - Nej.
- Det tror jeg, du gør. - Nej. Var det godt?
- Ja. - Det er alt, der betyder noget.
Jeg kunne godt lide min mor, men jeg kendte hende ikke.
- Men hun elskede dig. - Det var ikke det, jeg talte om.
- Min mor kan ikke fordrage mig. - Men hun beholdt dig.
Hun gav dig mad og tøj på kroppen.
Hun gav dig ikke væk. Det kunne hun have gjort.
- Jeg ville ønske, at hun havde. - Vel gør du ej.
De var så hemmelighedsfulde.
Det var altid, at nu taler "de voksne". Den fornemmelse.
Man er opvokset med ikke at følge op på ting.
Jeg lader bare være med at blande mig.
Jeg tænker bare på alt det, jeg burde have spurgte hende om.
Som hvad for eksempel?
Det ved jeg ikke. Ting, jeg ville ønske, jeg vidste.
Der er ting, jeg ønsker, jeg ikke vidste.
Hvis din tid var begrænset, ville du udspørge din mor.
Uanset om hun blev sur. For eksempel...
Hvad der skete mellem hende og din far.
Hun er ligeglad med mig. Hvorfor skulle jeg tage mig af hende?
Og hvor er min far? Jeg vil ikke høre om hende og Norbert.
Hun skal ikke vide, hvem jeg går i seng med. Hun skal ikke se mig fuld.
Det er, fordi du ser dig selv i hende om 20 år.
- Hold nu op... - Vi vælger vores forældre.
Hvad mener du?
Vi lærer af vores forældre i dette liv -
- så alt bliver rigtigt i næste liv.
Af og til fungerer det bare ikke.
Jeg er væk et stykke tid.
- Hvornår er du tilbage? -16.30.
Undskyld, jeg forstyrrer. Vil du bestille det her?.
79...
- Hej! - Hvad i alverden...
- Hvad laver du her?. - Kommer på besøg.
Hvor er Monica?
Derhjemme, tror jeg.
- Må jeg ikke komme ind? - Jo, selvfølgelig.
- Vil du have en kop te? - Ja, tak.
- Har du det godt? - Alle tiders.
- Har du arbejdet i nærheden? - Ja, bag Tower Bridge.
Havde jeg vidst, du kom, ville jeg have varmet sædet.
- Ved Monica, at du er her? - Jeg vidste det ikke selv.
- Er alt i orden med hende? - Ja.
- Hun har travlt med huset. - Er det ikke et nyt hus?
- Hun laver stencils. - Tegner hun?
Nej, hun trykker dem på væggene.
Hun dekorerer. Du må have set det i bladene.
Det giver en fin effekt.
Er Roxanne hjemme?
Hun har gang i noget med en fyr.
Han ser upålidelig ud. Bevæger sig som en krabbe.
Der er din te. Vil du have en sandwich?
Nej, tak.
Jeg ser hende kun om morgenen, før hun tager på arbejde.
- Vær glad for, at hun har en fyr. - Jeg ønsker, at hun er lykkelig.
Men jeg vil gerne møde ham og se, hvad han er for en.
- Giv hende lidt tid. - Du tog altid dine piger med hjem.
Du havde ikke noget imod, at jeg sad sammen med jer.
- Hvad hed hende, der talte i et væk? - Tina.
Og den anden, der ikke sagde noget?
- Maxine. - Hende kunne far godt lide.
Flotte lår.
Hvordan går det med arbejdet?
- Stadig samme sted? - Ja.
Jeg må købe en fødselsdagsgave. Hun fylder 21.
Jeg ved ikke, hvad hun ønsker sig bortset fra, at jeg bliver kørt over.
Eller stopper hovedet i ovnen.
Hvornår kommer du forbi?
Vi laver en fest på Roxannes fødselsdag.
- Men hvad med Monica? - Hun er med.
- Har hun ikke noget imod det? - Nej.
Det var faktisk hendes ide.
Hvad siger du til en grillfest? Det er på tide, du ser huset.
Jeg troede aldrig, du ville spørge. Du har boet der et år.
- Sig det til Roxanne. - Hun siger nej for at irritere mig.
- Sig, jeg forlanger, at hun kommer. - Hun tager måske ham med.
- Har han arbejde? - Stilladsarbejder, siger hun.
- Det er godt betalt. - Er det?
Ja...
21...
Jeg fatter det ikke, Maurice. Jeg var 21, da jeg ventede hende.
- Du var god til at skifte bleer. - Men sikkerhedsnålene...
- Men du stak hende aldrig. - Nej, men mig selv.
Du var 17 år dengang.
Ja, det var jeg.
- Huset står stadig. - Du skulle se fars værelse.
- Det er som en flodbølge. - Lækker det?
- Ja, men kun når det regner. - Jeg ser på det.
Det er skønt at have en mand i huset.
Bare jeg havde vidst, at du ville komme.
- Lige nu er det tørt. - Det falder alt sammen ned.
Det er lige lovligt risikabelt.
Har du betalt huslejen? Så ring til dem, de må gøre noget.
Vær nu ikke så dum. Han er fuldstændig ligeglad.
Vi finder en, der kan kigge på det. Jeg skal nok betale.
Sikke en masse lort.
Hvad vil du med alt det?
Giv mig et knus, Maurice.
Vil du ikke nok, søde...?
Hvorfor har du ikke været her så længe?
- Det er arbejdet, og... - Du kunne have ringet til mig.
- Du kan også ringe til mig. - Du har altid så travlt.
- Så, så, sæt dig ned... - Du er den eneste, jeg har, Maurice.
Du elsker mig da, gør du ikke?
Hold mig fast, Maurice. Vil du ikke nok...
Min skat...
Min lillebror...
Se dig lige...
Du lever det gode liv.
Hvornår skal du barberes?
En lille en bagi.
Hvorfor smider du ikke det hele ud.
Se det engang...
Noget af det har ikke været rørt, siden mor døde.
Har du brug for noget i dit nye hus? Til en tom plads?
Nej, tak.
Jeg havde tænkt mig at flytte ind her. Vindue mod gaden.
Se verden passere forbi.
Kan du huske den her?
Ja.
- Du kan vel ikke bruge den? - Det tror jeg ikke.
Har du tænkt dig at gøre mig til faster snart?
Min dreng...
Du, Cynth...
Jeg må se at komme af sted.
- Du siger til med grillfesten, ikke? - Selvfølgelig.
Sig til hende, at hun får smæk, hvis hun ikke kommer.
- Skal jeg hilse Monica? - Hvis du vil.
- Værsgo. - Tak, min ven.
- Vi ses. - Hej, hej!
Hvordan havde din mor det, da din far døde?
- Hvordan tog hun det? - Det ved jeg ikke. Jeg var så lille.
Livet gik vel bare videre som for alle andre.
Måtte du tage dig af Craig?
Som din storesøster tog sig af dig?
Nej, det gjorde jeg ikke.
Far nævnte ikke mor, efter hun døde.
- Typisk mænd. - Jeg hadede ham for det.
Han var nok meget ked af det.
Han kunne måske ikke klare at tale om det.
Jeg ved ikke, hvad jeg følte.
Det ved jeg stadig ikke.
Cynthias opførsel gjorde vel ikke sagen bedre.
Savner du Craig? Han er din bror.
Han er i Saudi Arabien.
Jeg savner ham ikke ligefrem.
Hvorfor? Savner du Cynthia?
Mener Roxanne det seriøst med den fyr?.
Hun har jo lige lært ham at kende.
Da jeg var på hendes alder, var jeg gift.
- Jeg tænker på, om hun ved... - Om os?
- Hvad er der at vide om os? - Du ved, hvad jeg mener.
- Har du fortalt det? - Nej.
- Jeg håber ikke, Cynthia ved noget. - Det gør hun ikke.
Nej, jeg mener, om hun ved det om Cynthia, før hun blev født.
Det ved jeg ikke. Jeg ved det ikke.
Hun har en halvbror eller halvsøster, som har ret til at få det at vide.
Det er op til Cynthia.
Du siger ikke noget, vel?
- Selvfølgelig ikke. - Godt.
Uanset hvad, så har hun sikkert fortalt det.
- Hun sagde intet om hendes far. - Ingen af os vidste, hvem han var.
Jeg tænker på, om hun savner ham? Roxanne.
Man kan ikke savne noget, man ikke har haft.
Kan man ikke?
Jeg ville slå ham ihjel.
- Stakkels Cynthia. - "Den hellige Cynthia."
- Hun gjorde det så godt, hun kunne. - Gjorde hun?
Ja...det gjorde hun.
Hun gav mig meget kærlighed.
- Hvad siger jeg, hvis Maurice ringer? - Sig, hvad du vil.
- Tager du din fyr med? - Nej.
- Hallo? - Det er nok ham.
- Hallo? - Lad mig tale med ham.
Der er ikke nogen.
En pervers fyr... Hold nu mund med den forbandende grillfest.
- Du kunne jo spørge ham nu. - Jeg ved ikke, om jeg vil med.
Farvel!
Jeg, Zoe...tager dig, Darren... til min ægtemand.
...at elske i lyst og nød...
Darren og Zoe har nu givet hinanden ægteskabsløftet.
De har bekræftet dette ved at give hinanden hånd og udveksle ringe.
Jeg erklærer dem nu for rette ægtefolk at være.
- Skal du ikke møde ham i aften? - Jeg går tidligt i seng.
- Og holder mig med selskab. - Jeg har tømmermænd.
Du burde komme hjem lidt oftere.
Du er vel forsigtig sammen med ham?
- Hvad mener du? - At du er forsigtig.
Jeg vil ikke blive personlig... men tager du dine piller?.
Det er personligt.
Kan du ikke komme herhen med ham?
- Jeg vil gerne møde ham. - Du giver ikke op.
Du overlader det vel ikke til ham. Alle mænd er ens.
- Jeg håber, han bruger... kondom. - Pas dig selv!
De kan gå i stykker. Vær forsigtig!
Du er misundelig, ikke?
Hvor er han i aften? Ude og få en anden på krogen.
Det var sådan, jeg fik dig. Jeg løb tør for piller.
Du kan få en spiral sat op. Bestil tid hos dr. Mulholland.
- Lad være med at tale så højt! - Jeg har et pessar et sted.
Vask det af, og kom talkum på... Hvor skal du hen?
- Jeg behøver ikke høre på dig! - Skat...
Roxanne, min skat... Jeg prøver jo bare at hjælpe dig.
- Lad mig være! - Jeg er din mor.
- Jeg kan tage mig af din lille baby. - Jeg skal ikke have et barn!
- Det kommer ikke dig ved! - Jo, du vil efterlade det her!
- Gudfader! - Undskyld, skat...
Du gør mig vanvittig, din åndssvage kælling!
Hallo?
Undskyld, at jeg forstyrrer, men jeg søger en Cynthia Purley.
- Ja... - Er du Cynthia Purley?
- Ja. - Cynthia Rose Purley.
- På 76 Quilter Street? - Ja. Hvad vil du?
Hallo?
Vil du tale med Roxanne? Der er vel ikke sket hende noget?
- Nej, det handler om Elizabeth. - Hvilken Elizabeth?
- Elizabeth Purley. - Men hun er jo død.
- Nej, det er hun ikke. - Jo, det burde jeg vide.
- Jeg burde vide det. - Hun var min mor og døde 1961.
Nej, jeg mener barnet Elizabeth Purley.
Barnet Elizabeth...
- Hvem taler jeg med? - Hun blev født 23. juli 1968...
... på ... et øjeblik ...
Her... På Haven, Wells Grange Avenue, Sutton, Surrey.
Undskyld, jeg forstår, at det kommer som et chok...
- Hvad er det du vil, min ven? - Undskyld.
Du må ikke komme her, min ven.
- Jeg ville ikke gøre dig ked af det. - Det må du ikke.
- Jeg ville bare vide det. - Du må ikke komme her.
Ingen ved noget om dig. Lov at du ikke kommer. Lov det!
Jeg har din adresse. Hvis jeg kom, var jeg der allerede.
Undskyld, min ven... Jeg er lidt ude af den.
- Lov ikke at komme her. - Det er i orden, jeg lover det.
Tak.
Kan vi mødes et eller andet sted?
- Det tror jeg ikke, min ven. - Jeg har en masse spørgsmål.
- Jeg må lægge på nu. - Vil du ikke nok...?
Hvad hedder du for resten?
- Hortense. - Hortense?
- Ja. Hvad mere end Hortense?
- Cumberbatch. - Clumberbunch? Sikke et sjovt navn.
Ja, det er det vel egentligt.
- Er du der stadig? - Ja. Vil du skrive mit nummer ned?
- Jeg har ikke noget at skrive med. - Jeg kan vente...
Nu har jeg.
Det er 0-1-7-1...
...2-1-9... Undskyld. 61-9...
...4-8-4-0.
Godt, farvel.
Hallo?
- Hallo? - Skal vi mødes eller ej?
- Åh, hej... - Ja eller nej. Du bestemmer.
- Selvfølgelig vil jeg møde dig. - Godt.
Er du sikker på, at du vil?
- Hvis du ikke er sikker... - Hvor skal vi mødes?
- Hvor vil du mødes? - Det ved jeg ikke. Hvor som helst.
- Men ikke her! - Nej, selvfølgelig ikke.
Hvad siger du til uden for Holborn undergrundsstation?
Holborn. Hvornår?.
Hvad skal du på lørdag?
Ikke noget. Jeg skal aldrig noget.
- Så siger vi lørdag. - Hvad tid?
-19.30? - Halv otte.
Du må ikke ringe til mig igen. Forstår du det?
Ellers kommer jeg ikke.
Vi ses på lørdag.
Hallo?
Jeg ved jo ikke, hvordan du ser ud.
- Hej, skat. - Hvad skal vi have at spise?
Bøf. En lille godbid til dig. Jeg laver et æg til mig selv.
Vil du have en øl? Jeg har købt nogle.
- Skal du ud? - Nej, jeg bliver hjemme.
Jeg vil tidligt i seng.
Jeg har besluttet...
- Undskyld mig... - Hvad er der?
- Er du Cynthia? - Ja, hvor vidste du det fra?
Hej, det er mig, der er Hortense.
- Hvad taler du om? - Hortense Cumberbatch.
- Er det dig? - Ja.
Åh, nej, nej, min ven... Åh, nej, skat...
- Du har ringet til den forkerte. - Cynthia Purley.
- Hvor har du fået mit navn fra? - Det står på dåbsattesten.
Hvad taler du om? Det kan ikke være rigtigt.
Dit navn og din adresse står her.
Her...
Det er en fejl, min ven. De har begået en fejl på Folkeregisteret.
Gå derop og find ud af det.
- Det er nogen, der tager gas på dig. - Det tror jeg ikke.
Må jeg se den?
Jeg er virkelig ked af det, min ven.
Det må være en skuffelse for dig.
Du burde virkelig læse papirerne igennem.
- Hvad er det? - Vi finder et sted at sidde ned.
Nej, jeg er nødt til at gå.
Du er kommet helt herud... Vil du ikke nok?
Las os drikke en kop te eller noget...derhenne.
Kom.
Jeg håber, at du finder din mor, min ven.
- Bliv ved med at lede. - Nej, tak. Jeg ryger ikke.
Det skal man heller ikke. Min datter ryger som en skorsten.
- Har du en datter? - Ja.
Her har jeg aldrig været før.
De burde ikke give dig falske forhåbninger.
Er det din underskrift?
Det er helt vanvittigt. Jeg forstår det ikke.
Jeg kan da ikke være din mor, vel?
- Se på mig. - Hvad mener du?
Ikke for noget, men jeg har aldrig været sammen med en sort.
Ikke for noget, men det burde jeg kunne huske.
For fanden da...
Gudfader i skuret...
Undskyld, min ven.
Jeg skammer mig sådan.
Det skal du ikke gøre.
Jeg kan ikke se på dig.
Jeg vidste det ikke. Helt ærligt, så vidste jeg det ikke.
- Hvad vidste du ikke? - At du var sort.
Jeg troede, at de havde taget fejl af datoerne.
Jeg troede hele tiden, at du var født seks uger for tidligt.
Men det var du ikke.
Hvem var han?
- Det vil du ikke vide, min ven. - Jo, det vil jeg.
Jeg vil være ærlig mod dig, men det kan jeg desværre ikke sige.
Undskyld.
Se på dig selv...
Jeg er vel en skuffelse for dig, ikke?
Nej.
- Det behøver du ikke sige. - Det ved jeg.
Du har det bedre uden mig, kan jeg sige.
Jeg har gjort dig en stor tjeneste.
Din te bliver kold.
Hvordan er din mor så?
Ved hun, at du har opsøgt mig?
- Min mor døde for nylig. - Det er jeg ked af at høre.
- Hvad med din far?. - Han er også død.
- Er du gift? - Nej.
Jeg er ikke... Jeg er ikke gift, min ven.
- Er du? - Nej.
- Du har sikkert en kæreste? - Ikke lige nu.
En køn pige som dig...
- Har du en kæreste? - Jeg holder dem på afstand.
De har givet mig problemer nok, synes du ikke?
- Har du et arbejde? - Ja.
Det er godt.
- Hvad laver du? - Jeg er optometrist.
Jeg laver synstest. Optiker.
Er du?
Jamen dog...
Det var en overraskelse.
- Hvad laver du? - Jeg arbejder på en fabrik.
- Kan du lide det? - Det betaler huslejen.
Og din datter...?
Hun arbejder for kommunen.
- Har du nogen søstre? - To brødre.
Er de...adopterede?
Nej.
- Hvad laver de? - En sælger computere...
...og den anden har et bilværksted.
Jeg er sikker på, jeres mor var stolt af jer, ikke?
- Jo, det var hun. - Selvfølgelig. Det ville jeg være.
- Hvorfor ville du ikke se mig? - Fordi ingen ved noget om dig.
Jeg ville ikke gøre min datter ked af det.
Jeg mener, da jeg var nyfødt.
Jeg kunne ikke.
Det var så hårdt. De ville have, at jeg skulle kigge på dig.
De ville have, at jeg holdt dig, men det kunne jeg bare ikke.
Jeg var helt forvirret. Jeg var kun en lille pige på 16 år.
Jeg havde intet valg.
Havde jeg set dig, havde jeg beholdt dig. Du tror mig da, ikke?
Jeg forstår dig godt, min ven.
- Du har jo lige fået det at vide. - Nej, jeg vidste det, da jeg var syv.
- Fortalte dine forældre dig det? - Ja.
- De må have været gode mennesker. - Ja.
Min mor fortalte det på flyet på vej hjem fra Barbados.
Min lille pige...
Blev du ked af det?
Jeg kiggede ud på skyerne.
- Har du aldrig tænkt på mig? - Selvfølgelig har jeg det.
Men det nytter ikke noget at længtes efter det, man ikke har.
Troede du ikke, jeg ville opsøge dig?
Nej, det gjorde jeg faktisk ikke.
- Du ønsker, du ikke havde, ikke? - Nej.
Jeg er glad for det.
Jeg vil ikke splitte din familie på nogen måde.
Jeg var bare nødt til at møde dig.
Jeg var nødt til at vide, hvem du var.
Hør her...
Jeg ønsker dig alt godt, min ven, hvad du end gør.
Jeg vil tænke på dig.
Du er så stille. Hvad er der?.
- Skal du ud? - Ja, om lidt.
- Har du det godt? - Det er intet galt med mig, skat.
- Fandt du noget i dag? - Frossen kylling.
- På gaden? - I en skraldespand.
Den var stadig kold. Og nogle pornoblade.
- Tog du dem med hjem? - Nej!
Der er vel værre jobs.
Man må le ad det, min ven.
Ellers græder man.
- Hallo? - Er det Hortense?
- Det er Cynthia. - Hej.
- Jeg troede ikke, du var hjemme. - Men det er jeg.
Jeg ville bare ringe og sige...
...hvor dejligt det var at møde dig i går.
Tak.
- Jeg har tænkt på dig hele dagen. - Jeg har også tænkt på dig.
Ja... Det var bare det, jeg ville sige.
Tak.
Nu ved jeg ikke, hvad jeg skal sige. Hvor fjollet...
- Kom du godt hjem? - Ja, tak.
- Hvad har du lavet i dag? - Bare siddet ude og solet mig.
- Hvad med dig? - Bare slappet af.
Det var bare det, jeg ville sige, min ven.
Farvel.
- Jeg ville gerne møde dig igen. - Vil du?
- Ja. - Det ville være dejligt.
- Kan du lide italiensk mad? - Jeg spiser alt. Kinesisk, kebab...
- Hvad er der? - Ikke noget.
Det er alle tiders.
Og...
Den anden side, tak.
Og...
- Fint. Hvis du drejer hovedet... - Vil du lukke døren, tak?
Selvfølgelig.
Undskyld.
Hvem tog de første billeder?.
Min far, men advokaten syntes ikke, de var gode nok.
- Har du en politifotograf? - Nej.
Nu kommer jeg tættere på. Du lider vel ikke af klaustrofobi?
- Nej, det gør jeg ikke. - Godt.
- Jeg skal bare... - Tak.
Undskyld... Det er fint.
Lidt tættere på.
Jeg ved, at det ikke er så sjovt. Men det skal gøres.
- De skal se så grimme ud som muligt. - Selvfølgelig.
Jeg mistede jobbet. Jeg var god!
- Hvad arbejdede du med? - Jeg er skønhedskonsulent.
Så, hvis du løfter hagen lidt... Hold den der. Godt.
Hvad var det, der skete?
Sikkerhedsselen var i stykker, og jeg røg gennem forruden.
Det var ikke min bil og ikke mig, som kørte. Det var ikke min fejl.
- Er det i orden? - Ja.
- Blev føreren såret? - Desværre ikke.
- Han er ikke på din hitliste. - Jeg vil aldrig se ham igen.
Livet er ikke fair. Der er altid en, der trækker det korteste strå.
Sådan, det er alle tiders!
Et til...
Her er din kvittering.
Ring i morgen, så ser vi, hvad vi kan gøre.
Farvel! Pas på dig selv.
Det er frygteligt, Maurice. Hvordan gik det til?
- En bilulykke. - Hun er så køn.
- Ikke mere. - Det er tragisk.
- Nu går den vagabond efter hende. - Han har gloet på mig. Ækelt.
- Der er noget galt... - Hvor meget tror du, hun får?
- Hvad? - Fra forsikringen.
15-20.000 pund, hvis hun er heldig.
Hvis det skete for mig, ville jeg tage livet af mig.
Hej!
- Jeg ventede ikke at se dig her. - Jamen, undskyld.
- Jeg har virkelig lyst til en kop te. - Se derovre...
- Kan du se, hvem den fyr der er? - Ved lygtepælen?
- Er det ikke Stuart Christian? - Nej...
- Han er jo i Sydney. - Er han?
- Han kommer herhen. - Han har det vist ikke så godt.
- Det er den fyr. - Vi kender ham.
Hvad mon han vil? Du må tage dig af ham, makker.
- Hej, Stuart! - Maurice...
- Det er længe siden. - Ja. Hvordan går det?
- Fint, tak. - Godt.
- Du ser ud til at have det godt. - Du er her altså stadig.
Godt.
- Jeg troede, du blev i Australien. - Tjah...
- Hvad med konen og børnene? Maureen. - Monica. Vi har ingen børn.
Hun har det godt, tak.
Godt for dig, min dreng.
- Er du stadig i branchen? - Se lige alt det her...
Hvad laver du? Du har mistet stilen, Maurice.
Har jeg?
Det ligner venteværelset hos en tandlæge.
Jeg vil gøre hvad som helst for en kop te.
Uanset om man er 21 eller millionær, er det alle tiders.
Eller om man har ni børn... Så er det fint. Fantastisk.
Åbne arme. Men for folk som du og jeg...
Ligegyldigt hvor god man er, har man ikke en chance.
Det var en oplevelse, men nu er jeg tilbage.
Det var ærgerligt. Du havde sådan nogle store planer.
- Det er et stort land. - Det er sandt.
Alt for satans stort.
Du er lige så smuk som altid, Monica.
- Starter du så på noget nyt? - Nej, aldrig.
Det er for hårdt. Du ved, hvordan det er, Maurice.
Man slider som et bæst og prøver at gøre folk tilfredse.
Og hvad er takken? Ingenting.
Det er Jane, min assistent.
Mr Christian, manden jeg købte atelieret af.
- Behandler han dig ordentligt? - Han er god nok.
- Du kan få job hos mig, hvis du vil. - Jeg har det godt her, tak.
Var din kone ked af at skulle hjem?
Hvem af dem?
Nå, den satans kælling. Hun kom aldrig derud.
- Hvor bor du nu, Stuart? - Nede i Grays.
- Hjemme hos min mor. - Det er dejligt for hende.
Hun er død.
Hun døde, mens jeg stadig var i Bangkok.
- Det er jeg ked af at høre. - Ærgerligt.
Jeg så ikke meget til hende. Det er min far, jeg savner.
Man kan ikke få alt her i livet...
- Vejret var vel godt i Australien? - Det var for varmt.
Der er det for varmt. Her er det for koldt.
- Her er der ikke meget nyt. - Det er bare en anden farve.
- Du har stadig "Bronicaen". - Ja.
Du burde have råd til et Hasselblad efterhånden.
- Det går godt for dig. - Jeg klarer mig.
Ja, du har klaret dig rigtig godt på mit firma.
- Det er mit firma. - Nej, det er mit!
Det var dit firma. Jeg købte det.
Det var en antikvitetshandel. Her var ingenting.
Du fik min kundekreds og mit gode rygte.
Du gav mig ingenting.
Du må undskylde, men din kundekreds var ingenting.
Jeg skrev og ringede til dem uden at få en eneste opgave.
Det, der har været vellykket, har jeg stået for.
- Hvor mange bryllupper har du? - Nok.
- Omkring 40 om året, måske. - Jeg lavede 140.
- Ikke alene. Det gør ingen. - Jeg gør.
Idiot. Tag folk ind, send dem ud. Er der jobs, så tag dem.
Jeg vil ikke tage en fusker ind, som ødelægger mit rygte.
- Jeg er ikke en satans fusker! - Det sagde jeg heller ikke.
- Kald mig ikke en fusker. - Jeg talte ikke om dig.
Jeg kan stadig gøre det. Jeg har stadig blik for det.
- Jeg er stadig fotograf. - Selvfølgelig er du det.
Så hvis du har brug for hjælp... er det intet problem, min dreng.
- Det er helt i orden. - Jeg hører, hvad du siger, Stuart.
Jeg skal nok huske det.
- Må jeg låne et kamera? - Selvfølgelig.
Mit blev stjålet.
Godt.
- Tak. - Helt i orden.
Jeg troede aldrig, han ville gå.
Gud ske tak og lov for det.
- Maden er klar. - Jeg kommer nu.
- Skal du ikke have noget? - Nej.
Jeg skal ud.
Hvor skal du hen?
- Nu går jeg, skat. - Vil du ikke sige hvorhen?
- Du siger aldrig, hvor du går hen. - Du går jo aldrig nogen steder.
- God fornøjelse. - Du skal ikke vente oppe.
- Hun opfører sig så underligt. - Hvor skulle hun hen?
Det siger hun ikke.
Men Maurice er okay. Han har altid masser af vin.
- Jeg er lidt genert, min ven. - Det behøver du ikke være.
Du ligner en model, som du sidder der.
- Du var sikkert en køn lille pige. - Ja, bedårende.
Lad være med det! De kan blive siddende.
Hold op! Du må ikke ødelægge det.
- Det gjorde min mor vanvittig. - Men hun lo vel også ad dem?
- Ikke ligefrem. - Du sagde jo, hun var jordemoder.
Det ville jeg gerne have været. Jeg elsker små børn.
- Undskyld, min ven. - Det gør ingenting. Skål!
- Kunne du lide det? - Alle tiders. Vådt og godt.
Hvor er maden? Jeg er hundesulten.
Hvad er der?
Jeg har masser af spørgsmål, men har glemt dem.
Det er dejligt at have nogen at tale med.
Giv mig din hånd.
Du har så smuk hud.
- Lad os nu se... - Kan du spå i hænder?
Før kunne jeg. Jeg har ikke gjort det længe.
Hvis jeg ikke kendte dig, kunne jeg se, hvilken god pige du er.
Stort hjerte. Du vil komme til at leve længe.
- Nogle børn... Vil du have børn? - Det ved jeg ikke rigtigt.
- Vil du ikke? - Måske, det ved jeg ikke endnu.
- Hvilket stjernetegn er du født i? - Løven.
Hvornår har du fødselsdag? 23. juli. Det burde jeg jo vide.
- Det var jo her forleden. - Ja, i søndags.
- Og du sagde intet, da jeg ringede? - Det er ikke noget særligt.
Holdt du fest? Hvad lavede du?
Var hjemme, læste en bog, tog en lille drink.
- Helt alene? - Ja.
- Forsinket tillykke, min ven! - Tak.
- Men nu fejrer du det. - Jeg er i godt selskab.
Med din mor.
Har du overvejet at tage køretimer?
Du kunne få nogen i fødselsdagsgave. Få en lille bil...
- Skal du ud i aften? - Nej.
- Skal du ud? - Ja, på pubben lidt senere.
Nu passer du vel på, at du ikke bliver med rogn, ikke?
- Nu skal du ikke være fræk. - Ikke i din alder.
- Ja... - Du mangler lidt der, min ven.
- Hvem er det her? - Begynd nu ikke forfra.
- Kom nu... Hvem er det? - Det er vel ikke mig.
- Sylvester Stallone. - Jeg forstår ikke, hvad han siger.
- Men du kan lide at kigge på ham. - Nej, han er ikke min type.
- Hvem er din type? - Af filmstjerner?
Marlon...
Jeg kan godt lide mænd med bøffer.
Hvilken type fyre kan du lide?
- Intelligente, følsomme... - Er du ligeglad med udseendet?
Jo, mænd skal også have noget mellem ørerne.
- Går du kun ud med sorte fyre? - Nej.
Hvordan beskytter du dig, hvis du ikke vil have børn?
- Kondomer. - Er det nok?
- Ja, det er det bedste. - Man kan ikke være for forsigtig.
Min datter har fødselsdag næste uge. Hun bliver 21.
- Herlig alder. - Hun er din søster nu.
Ja, det er hun vel.
- Ligner I hinanden? - En lille smule.
Du ligner mig mere, end hun gør.
Vi har samme kropsbygning.
- Hvilken farve er hendes øjne? - Blå.
Min bror holder en fest for hende.
- Hvor dejligt, så slipper du. - Det har du ret i.
Synd, at du ikke kan komme og møde din nye familie.
Åh, min ven, jeg var lige ved at glemme det...
Forsinket tillykke.
- Du skulle du ikke have gjort. - Det er ikke noget særligt.
Mange tak skal du have.
Begynd nu ikke at græde.
Jeg skulle måske have spurgt, om jeg må tage en med.
- Det er en familiefest. - Du er en del af familien.
Jeg er stolt af dig.
Maurice, min dreng... Jeg vil bede dig om en tjeneste.
- Hvad er der? - Du ved, festen på søndag...
Må jeg tage en ven med?
- Hallo? - Er det en fyr?
Selvfølgelig er det ikke det, dit fjols.
- Hvem er det så? - En fra arbejdet. Vi har været ude.
Vi skulle have mødtes på søndag. Er det i orden?
- Det går jeg ud fra. - Hvad mener du?
- Det er i orden. Jeg tjekker lige. Tjekker med hvem?
Hvis jeg ikke ringer tilbage, er det i orden
- Jeg vil ikke ødelægge det for nogen. - Bare rolig.
- Er det så i orden? - Ja, det er fint.
- Dejligt. Det bliver sjovt. - Hils Roxanne.
- Det skal jeg nok. Farvel. - Farvel!
Min lillebror sagde, at det var i orden. Kommer du så?
- Det ved jeg ikke. - Jeg sagde, at du var en ven.
- Det føles lidt underligt. - Du er jo med mig, min veninde.
- Det føles forkert. - Jeg troede, du gerne ville med.
- Ja... - Men hvis du har ændret mening...
- Jeg havde glædet mig til det. - Det ved jeg.
- Hvad siger du? - Det er i orden. Jeg tager med.
Jeg ringer dig senere på ugen og giver dig adressen.
Så siger vi det. Farvel.
Du skulle bare have sagt ja. Nu virker jeg, som...
- Nu kan jeg ikke sige nej. - Det er op til dig.
- Vi ved intet om hende. - Det er en ny veninde.
- To hysteriske tossehoveder. - Dejligt, at hun har en veninde.
- Hvor bliver det sjovt... - Jeg kan også invitere Jane.
Er der flere, du vil invitere? Vi har kun fire havestole.
Giv mig to piller.
Værsgo... Vil du have fish-and-chips?
- Vær ikke så spydig. - Det var jeg ikke. Undskyld.
Tak.
- Her er ringeklokken. - Hold op, jeg har lige banket på.
- Hej med jer! - Hej, min ven.
- I kom helskindede frem. - Det er længe siden.
Hej, fødselsdagsbarn. Ser man det...
- Det er Paul. - Dejligt at møde dig.
Nu kommer Maurice. Kom ind.
Hej, Jean!
Det er Jean. Maurice har hentet hende.
- Og her er han. Hej! - Hej, Maurice.
- Den er til dig. - Det var da ikke nødvendigt.
Det er Paul. - Maurice.
Får jeg ikke også en? Hej, skat.
- Tag ikke livet af ham. - Her har du fået det godt, Maurice.
- Det er Jean, min assistent. - Vi har talt sammen i telefonen.
- Skal jeg tage jeres jakker? - Vil I have rød, vin, rose, øl...
- Jeg tager hvidvin, Maurice. - Værsgo.
- Jeg tager hvidvin, tak. - Rose.
- Hvor er veninden? - Aner det ikke.
- Har I et askebæger et sted? - Der står et på sofabordet, Cynthia.
Det er en af livets få fornøjelser.
- De er meget farverige. - Kan du ikke lide dem?
Jeg sætter dem i en vase.
- Hvorfor har I det stående? - Vi kan godt lide det.
- Du skal ikke le, det er dumt. - Et af mine tidlige arbejder.
- Han knipsede sgu' hele tiden. - Pas på, hvad du siger, frække tøs.
- Hvordan går det på arbejdet? - Det er fint.
- Du skal vel på college? - Nej.
- Det burde du. Du er klog nok. - Men jeg vil ikke bruge det.
- Paul sætter stilladser op. - Det er et hårdt job.
- Jo, det kan det være. - Især om vinteren.
Det skulle give lidt Middelhavsfølelse...
- Og her...er gæstetoilettet. - Det var da et stort toilet.
Det er praktisk, når I er i haven.
Abrikosfarvet er beroligende.
Nu ved I, hvor det er, hvis I får brug for det.
Undskyld, Jean. Her er garagen.
Har I fået ny bil? Hvad var der galt med den anden?
Ingenting. Lad mig vise jer førstesalen.
- Vi begynder her. - Det er vandtanken.
Her har jeg mit linned. Der er ikke særlig meget plads.
Her har Maurice badeværelse.
- Er alle tæpperne nye? - Ja.
- Og her er soveværelset. - Det ligner brudesuiten.
Jeg har altid ønsket mig en himmelseng.
- Den er ekstra stor. - Den må have kostet en bondegård.
- Ja, den var ikke billig. - Og her er et toilet til.
- Det er mit badeværelse. - Så I har hver jeres.
- Det er som et hotel. - Vi vil ikke falde over hinanden.
- Hvor er den ven? - Han er jo her.
Din mors. Hun spurgte, om hun måtte tage en ven fra jobbet med.
- Det har jeg ikke hørt noget om. - Har hun ikke sagt noget?
- Mærkeligt. - Det er nok hende, hun var ude med.
Hun er en ukendt faktor, ikke?
Goddag. Jeg er Cynthias veninde.
Ja, selvfølgelig.
- Hej, min ven! - Jeg troede, at du var...
Det er min veninde, Hortense. - Det er min brors kone.
- Monica. - Kom med og mød min bror.
- Skal jeg tage din frakke? - Tak.
- Det er min lillebror, Maurice. - En fornøjelse at møde dig.
Ikke så lille, vel? - Det er Hortense.
- Det er min datter, Roxanne. - Tillykke!
Det havde du ikke behøvet, min ven.
Det er Paul, hendes kæreste. Og det er...
- Jean. - Maurices assistent.
- Hvor flot. Det er dyrt. - Rød, hvid eller rose?
- Tak. Hvor fint. Vi tager den senere. - Den skal ikke gå til spilde.
- Vi troede, at du var faret vild. - Jeg kørte lidt forkert.
- Hun har sin egen bil. - Tak.
- Hvem skal have en mere? - Jeg tager en med dig, Maurice.
- Lidt chips, Hortense? - Det er fint, tak.
Jeg møder Paul for første gang. Han sætter stilladser op.
Endnu en går i fælden.
- Det må være ret farligt. - Ja, lidt.
- Skal du så højt op? - Det sker.
- Det er dig og de fire elementer. - Er du aldrig faldet ned?
Vil du have lidt grøntsager til dippen?
Så du arbejder sammen med mor. Du står ikke ved maskinen, vel?
- Kommer du over i morgen, Paul? - Vi skal ud.
I kan da tage en drink først. Du fylder jo 21.
- Du har jo ikke fået din gave endnu. - Kyllingelår.
Vil du have lidt salat? Jeg henter noget til dig.
- Skal I noget specielt i morgen? - Bare på pubben.
- Må vi spise med fingrene? - Brug fødderne, hvis du vil.
- Hvad laver du på fabrikken? - De ser rigtig gode ud, Maurice.
- Du er ikke hendes chef? - Nej.
Vil du have salat, Paul? Det er sundt.
- Han vil ikke have noget. - Vil du, Jean?
Ja, mange tak.
- Hvad laver du, Roxanne? - Jeg arbejder som gadefejer.
- Hvem vil have kartofler? - Hun har min tallerken.
- Hortense? - Ja, tak.
- Så der er kvindelige gadefejere? - Burgere og pølser.
Roxanne, den brændte er specielt til dig.
Kartoffel, Paul? En stor fin en. - En til dig.
- Skal jeg give dig, Monica? - Jeg kan tage selv. Sæt dig ned.
- Hvem tager sig af grillmesteren? - Bare rolig. Jeg får snart mad.
- Jeg skal have lidt salat. - Har du smør?.
- Ja, et øjeblik. - Også lidt sennep, Monica.
- Du kan lide den amerikanske. - Ja, tak.
Nu vil jeg have lidt salat.
- Vil du have smør, Paul? - Er alt i orden, min ven?
- Værsgo, Cyn. - Det kan få dig til at holde mund.
- Så du fik en bøf, Cynthia. - Tak, Monica.
Det giver hår på brystet. Vil du have lidt sennep?
Den ser fantastisk ud, Maurice.
Værsgo, kammerat. Her får du en halv ko.
- Den er stor nok til os alle. - Nu får du lidt farve i kinderne.
- Vil I andre have noget? - Skal du ikke have?
- Jeg må ikke. - Lidt sennep, Paul?
- Du får den ikke afsat. - En kollektiv beskæftigelse at spise.
- Sikke et vidunderligt hus. - Vi nyder at bo her.
- Jeg kan vise dig rundt senere. - Tak, det ville være dejligt.
- Bor du i lejlighed? - Ja.
- Hun ejer den med prioriteter og alt. - Hvorhenne?
- Kilburn. - Det er en lang tur hver dag.
- Jeg tager undergrunden. - Hun kører!
Jeg kører til stationen.
- Har du en etværelses, Paul? - Ja.
- Gid jeg havde mit eget sted. - Bor du hjemme?
- Arbejder I ved samme maskine? - Nej, jeg er alene ved min maskine.
- Har du flekstid, Roxanne? - Nej for fanden.
- Hun skal snart begynde på college. - Hortense har gået på college.
- Hvad læste du? - Optometri.
- Det har med øjnene at gøre, ikke? - Synstest.
- Har du opgivet det? - Ikke ligefrem.
- Hvad laver du på papfabrikken? - Jeg laver en undersøgelse.
- Interessant. Hvilken undersøgelse? - Medicinsk.
- Checker du hendes hoved? - Tag dig ikke af hende.
Der er intet galt med hendes hoved.
- Var du til eksamen? - Ja.
- Hun checker bare vores øjne, ikke? - Jo.
Man kan sige meget om mennesker ved at kigge på deres øjne.
- Sjælens spejl. - Det var smukt sagt, Jean.
- Hvem vil have et glas til? - Nej, tak. Jeg skal køre.
- Ja, tak. - Godt, I drankere...
Du burde lære af hende, Paul. Han måtte af med kørekortet.
- Var det en ulykke? - Jeg fik bare lidt for meget.
- Er det hende, du har været ude med? - Ja.
Hun troede, jeg mødte en fyr.
Jeg kan stadig få nogen til at vende hovedet.
Du godeste!
- Vil du prøve en, Hortense? - Vi kan lige så godt gøre det.
i dag er det Roxannes fødselsdag
hurra, hurra, hurra...
- Tillykke, din lille grisebasse... - Sjovt, Maurice. Sjovt!
- Hvor flot... Champagne! - Tog jeg kameraet med ind?
- Er det nødvendigt, Monica...? - Selvfølgelig er det nødvendigt.
Gå i dækning. Og...
Blæs lysene ud, Roxanne. Stil jer rundt om hende.
- Stil dig der. Og Hortense der. - Ønsk noget!
- Pust! - Og...
Jeg håber, dit ønske går i opfyldelse.
Det var godt.
- Cynth... - Tak, Maurice.
- Det er livet, ikke? - Ja.
Og et til mig. Sådan...
- Begynd bare... - Selvfølgelig.
Jo... Jeg vil udbringe en skål...
...for Roxanne på hendes 21-års fødselsdag.
Nu er alt tilladt. Og slet ikke så sjovt længere.
Men det har det jo været, siden du blev 18.
- Tillykke, skat. - Tak.
Tillykke.
- Værsgo. Gavekort til bøger. - Åh, hold op...
- For fanden da, Maurice... Tak. - Det er jo din 21-års fødselsdag.
- Tak, Monica. - Tillykke, skat!
- Brug ikke det hele på en gang. - Tillykke...
- Havde jeg bare haft min gave med. - Du kan give hende den i morgen.
Jeg ser hende måske ikke i morgen. Sæt dig ned, skat.
Sæt dig ned og tag lidt kage. - Hortense... Jean.
- Hvor skal jeg sætte mig? - Hvor du vil.
- Sæt dig herovre, Paul. - Hortense...
- Hvor er toilettet? - Derhenne, min ven.
Døren til venstre. Lyset sidder til venstre.
- Det er en sød pige. - Ja, det er hun, Maurice.
Hun er meget behagelig. - Hvordan går det, Paul?
- Er skjorten tør nu? - Ja.
- Hun ligner sin mor. - Gør hun?
- Kender du også hende? - Arbejder hun på fabrikken?
I ser på hende.
Hun er min datter.
- Hvad er der galt med dig? - Maurice...
- Det er min datter. - Hold op med det pjat.
Hun har fået for meget at drikke.
Er det hende, der...?
Hvad?
Hortense, min skat...
...det er din søster.
Hvad?
Det er hendes halvsøster, Paul.
- Spis din kage, min ven. - Tak.
- Hvad er der? - Jeg har det fint, min ven.
Jeg har fortalt dem det.
Fortæl dem, hvem du er, min ven.
- Det var ikke meningen. - Nu er det sket. Fortæl dem det.
- Er det sandt? - Ja.
- Har du ikke fortalt hende det? - Undskyld, skat.
Hvad fanden er der gang i her?!
Hun er din søster!
Maurice?
Monica?
Jeg sagde jo, at hun havde ret til at vide det.
Nej, Roxanne, min lille skat...
Rør mig ikke, din forbandede luder.
Som om det ikke var nok med en bastard!
Roxanne! Roxanne...
Sæt dig ned, min ven. - Sæt dig ned, Paul.
- Jeg må hellere gå, Cynthia. - Det synes jeg ikke. Sæt dig ned.
Spis din tærte, Jean.
- Du vælger det forkerte tidspunkt. - Hvornår er det rette, Maurice?
Tag jakkerne, Paul. Vi er gået.
- Hvorfor har du ikke sagt det? - Jeg troede, at du vidste det.
Du har svigtet mig!
Du har ødelagt min fest. Jeg håber, du er tilfreds!
Roxanne!
Hun mener det ikke, min ven. Hun er bare lide ude af den.
- Hvor skal I hen? - Det ved jeg ikke.
- Det var lidt af et chok. - Vidste du, hun fandtes?
- Jeg troede, det var en dreng. - Hun er en luder!
Hun elsker dig. Det gør vi alle sammen.
- Kom med tilbage. Det skal du. - Hvorfor?
- Du er nødt til at acceptere det. - Acceptere hvad?
Hun lod sit kort ligge.
- Jeg kan sende det til hende. - Jeg giver hende det.
- Vær glad, hvis du ser hende igen. - Det kunne du lide, ikke?
Har du ikke arbejdet på det i 18 år, Monica?
Du vendte min far, min Maurice og min datter mod mig.
Og det er vel snart hendes tur.
Jeg er ked af det her, Hortense.
- Sæt dig ned. - Du har godt nok en kort hukommelse.
Du havde ikke haft noget af det her, hvis jeg ikke havde givet ham penge.
- Det var din fars forsikringspenge. - De var til mig og Roxanne.
Maurice ville ikke have noget, før du overtalte ham.
Jeg gjorde rent om morgenen, fulgte hende så i skole...
...og fortsatte med at arbejde hele dagen.
Du har brugt af hans penge, siden den dag I mødtes.
Skal man ikke bruge pengene? Vi har i al fald haft succes.
Har I? Prøv du at være enlig mor!
Hun har ikke fået kærlighed nok.
- I har aldrig kunnet sammen. - Det er ikke min fejl.
- Men hun har brug for dig. Kom nu. - Jeg vil ikke.
- Hvad synes du, Paul? - Han har ret, skat.
- Synes du? - Ja.
- Men jeg siger ikke noget. - Du behøver kun at lytte. Kom nu.
Undskyld, Roxanne.
Jeg kom bare til det. Det var ikke meningen at ødelægge din fest.
- Sig det til hende, Maurice! - Lad hende være.
Fortæl bare sandheden.
Skat...
Jeg blev gravid, da jeg var femten år.
Din morfar sendte mig væk til det sted. - Ikke også, Maurice?
Jeg vidste ikke, at hun ville opsøge mig.
Men sandheden er, at jeg er glad for, at hun gjorde det.
Det er ikke hendes skyld. Hun ville ikke komme i dag.
Hun ville ikke såre dig, og det ville jeg heller ikke.
- Sig det til hende, min ven. - Hun ville ikke gøre dig ked af det.
Undskyld.
Er det i orden...?
Hun sagde, at du ikke ville komme tilbage.
- Hvem sagde det? - Hun forvrænger alt som sædvanligt.
Det gjorde du. Men du tog fejl. Hun er tilbage...
Du skulle have haft det at vide.
- Du skulle have fortalt det. - Ja.
Men jeg troede ikke, det var nødvendigt.
- Du har åbenbart fortalt alle det. - Mener du mig?
- Jeg er jo hans kone. - Så opfør dig som hans kone.
- Hvorfor får I ikke nogen børn? - Det angår kun Maurice og mig.
Du vil måske ikke have nogen, men det vil han.
Du ved ikke, hvad du taler om. Der er ting, du ikke ved noget om.
Fortæl hende det.
Fortæl mig hvad?
Hvorfor kan du ikke fortælle det?
Hun kan ikke få børn. Så enkelt er det.
Det er fysisk umuligt for hende at blive gravid.
Vi har fået alle mulige medicinske test.
Hun er blevet stukket, trykket på og opereret i omkring 15 år.
Jeg elsker dig, men det har næsten ødelagt vores ægteskab.
Og det ved du godt.
Så er det sagt...
Hvor er lynet fra den klare himmel?
Hemmeligheder og løgne...
Vi lider alle. Hvorfor kan vi ikke dele vores lidelser?
Hele mit liv har jeg prøvet at gøre folk glade.
Og de tre, jeg elsker mest, hader hinanden.
Jeg orker ikke mere!
Undskyld, Hortense. Du er meget modig.
- Utrolig dum. - Slet ikke.
Du ville kende sandheden og var rede til at tage konsekvenserne.
Det beundrer jeg dig for. Det mener jeg virkelig.
Du er heldig, Cynthia.
- Arbejder du virkelig på fabrikken? - Nej.
- Hvad laver du så? - Jeg er optometrist.
Velkommen i familien.
Maurice... Jeg ville ønske, jeg havde en far som dig.
Du er vidunderlig.
Han hedder Bingham.
Din far.
Han er fra Amerika.
Jeg mødte ham på ferie i Benidorm.
Han var lægestuderende.
En morgen, da jeg kom ned, var han der ikke mere.
Men han var sød.
Det var han.
Var min far sød?
Du knuser mit hjerte, skat...
Det er i orden...
Roxanne, skat... Søde skat...
Jeg er bange.
Hvorfor det?
Du elsker mig ikke mere.
Ikke som før.
Maurice.
Du aner ikke, hvor højt jeg elsker dig.
Gør du det?
Vi har hinanden, ikke?
Du har vel aldrig set så meget skidt?
Så skulle du se min mors hus.
- Savner du hende? - Ja.
- Kom I godt ud af det sammen? - Hun gjorde mig skør.
Det er det, de er til for, ikke?
Der står min gamle stol.
Jeg har altid ønsket mig en lillesøster.
Mine brødre var meget ældre.
- Jeg måtte altid lege alene. - Jeg ved, hvad du mener.
Hvad griner du ad?
- Føles det, som om vi er søstre? - Det ved jeg ikke.
Synes du?
- Det er lidt underligt. - Ja.
- Men jeg har ikke noget imod det. - Heller ikke mig.
Jeg kender dig ikke endnu.
- Vil du med i byen en aften? - Ja.
- Vi kunne gå på en af dine pubber. - Ja.
Ville du præsentere mig som din halvsøster?.
Ja.
Der bliver for meget at forklare.
- Men det ville jeg sige. - Ville du det?
- Man kan lige så godt sige sandheden. - Ja, det kan man.
Så bliver ingen sårede.
Værsgo. Teen er klar.
- Her, min ven. Vil du have en kiks? - Tak, det er fint.
Sæt jer ned.
- Er alt i orden? - Ja.
Sådan, ja...
Se bare jer to...
Hvem ville have troet det?
I to sidder her som et par havenisser.
- Det er livet, er det ikke? - Jo.